(untitled) (Rehabilitation and Recreation, 2024)
Мета роботи – проаналізувати основні засоби рекреаційного процесу, роль і місце у цьому процесі такого складника, як рекреаційні чинники. Методи дослідження: аналіз та узагальнення даних науково-методичної літератури стосовно засобів рекреаційного процесу, науково-методичне обґрунтування рекреаційних засобів, їх застосування та сутності, теоретичне опрацювання практичного власного досвіду авторів з викладання дисциплін «Рекреаційні технології» та «Теорія і технології оздоровчо-рекреаційної рухової активності». Результати. Завданнями рекреації є: відновлення і підсилення фізичного стану, здоров’я; профілактика і попередження можливих травм або захворювань; усунення залишкових явищ, що супроводжують людину після травм або хвороб. Рекреаційний процес застосовується після лікарняних етапів відновлення з переважним застосуванням фізичних вправ, але їх оздоровча спрямованість ставиться авторами під сумнів, якщо вони не підкріплені рекреаційними чинниками, під якими автори розуміють умови виконання, що сприяють як підсиленню відновних процесів, так і покращенню функціонального стану більшості систем і органів людини. Є багато вправ, виконання яких супроводжується негативними чинниками, такими як загазоване з вуличним пилом повітря, тверда поверхня, що викликає небажані для хребта, суглобів, стопи струси, недотримання методичних і практичних принципів теорії фізичного виховання, наприклад епізодичність занять тощо. Рекреаційні чинники, навпаки, підсилюють оздоровчий складник виконання вправ, наприклад, водне середовище з мінеральних джерел або м’яка трав’яна стежина у сосновому лісі, взуття з пружною устілкою, якісний склад повітря з фітонцидами та підвищеним складом кисню, а якщо ця стежина розташована на березі моря, з іонами йоду, натрію та кальцію морського бризу, то рекреаційний складник може досягати вищих оцінок. Висновки. Ідентифікація рекреації як процесу оздоровлення населення шляхом застосування фізичних вправ, що підсилені рекреаційними чинниками із завданням відновлення і покращення фізичного стану, здоров’я; профілактики і попередження можливих травм або захворювань; усунення залишкових явищ, що супроводжують людину після травм або хвороб, дозволяє більш чітко осмислити парадигму її застосування і місце в теорії і методиці фізичного виховання.